Maskhålet är upprättat. MALP:en är på väg.
- Vad är det för typ av anläggning? - En typ av forskningsbas.
Det står inte så mycket i databasen, men vad de än gjorde där-
- så övergavs den när arbetet var avslutat. - Det verkar lovande.
Vi får in information från MALP:en. Livsuppehållande systemen verkar okej.
- Vi får in bilder nu. - Visa dem på skärmen.
Den kanske aldrig blev övergiven.
- De Uråldriga? - Han har en av deras skanners.
Det har vi med, bara för att de kan använda teknologin...
Jag pratar till de som skickade den här maskinen till vårt hem.
Vill ni oss illa, kom då inte närmare...
-men kommer ni i vänskap, är ni välkomna hit.
Lägg undan den där. Vi har sagt att vi är vänliga.
- Jag är vänlig. - Är den satt i bedövningsläge?
- Vänligare. - Ska du också följa med?
Uråldriga eller inte, de har helt klart ett avancerat utvecklat samhälle,-
-och jag vill etablera diplomatiska förbindelser med en gång.
Det är du som bestämmer. Då går vi.
Vad var det som hände?
- Gjorde vi en U-sväng? - Nej. Vi är framme.
Titta!
Det är inte exakt likadant som vårt portrum.
Hej. Det var vi som skickade maskinen till er tidigare.
Vi kommer med fredliga avsikter.
Jag är Niam. Välkommen till Asuras.
Stargate Atlantis,Säsong 3, avsnitt 5 - "Progeny"
Svensk Text: Mr and Mrs Bilskrot Resynck: Xenzai[NEF]
Jag väntar fortfarande på att möta en uråldrig ras som uppfunnit bilen.
Det är inte långt kvar.
Högsta rådet vill gärna träffa er.
- Hur länge har ni bott här? - Vi byggde staden för tusentals år sedan.
- Ni har byggt den? Inte hittat den? - Nej.
- Ni har aldrig haft problem med Vålnader? - Nej.
- Finns det en anledning till varför? - Vålnaderna bekymrar oss inte.
Ni ser? Han svarade inte på frågan. Ursäkta, men du svarade inte på frågan.
- Herre Gud. - Det menar du inte.
- Hur många bor det här? - Miljontals.
Kraftresurserna för att driva en stad i den här storleken måste var enorma.
Plus sköld mot Vålnaderna, vi pratar om kanske, tre ZPM:er, kanske fyra?
Förlåt. En ZPM är en apparat som med generera enorm kraft med vakuumenergi.
Ja, vi har många sådana.
- Hur många är många, exakt? - Det spelar ingen roll, många räcker gott.
Jag vet inte exakt hur många, men vi har tillräckligt för att täcka våra behov.
- Jag antar att ni...byggt dem själva? - Ja.
- Rodney, du dreglar. - Rådet väntar på oss.
- Vi har fått vårt svar. - På vilken fråga?
- Om de är De Uråldriga eller inte. - Då har jag en gås oplockad med dem.
- Var kommer ni ifrån? - Vi är upptäcksresande.
- Vi kommer från en värld långt härifrån. - Verkligen långt härifrån.
- Ni kan inte komma dit härifrån. - Hur upptäckte ni oss?
Vi hittade adressen på en av De Uråldrigas utposter.
Men inget mer, måste jag tillägga.
Det fanns ingen information i databasen om ett samhälle med Uråldriga.
- Hur kan det komma sig? - Vi är de sista av "De Uråldriga".
Vi var en gång en enad ras på jakt efter kunskap och upplysning.
- Men våra vägar skildes efter en tvist. - Vad för tvist?
De ignorerade vårt råd i en tid av konflikt,-
-och fick utstå konsekvenserna från en obarmhärtig fiende.
Vålnaderna.
Vi delade på oss och kom hit, här har vi levt med framgång i tusentals år.
Ja, det har ni verkligen haft.
Vad var det för råd som de andra valde att ignorera?
Arrogans och underskattande av Vålnaderna, underlägsna i begåvning,-
-men överlägsna i antal och brutalitet.
De hade inte varit det, om ni hade hjälpt dem.
- Det var den gåsen jag ville plocka. - Ni sa att de var era bröder.
Där vi kommer ifrån, tar man hand om sin familj.
Vad min vän försöker säga är att det fortfarande finns Vålnader där ute,-
- och vi behöver er hjälp att besegra dem. - Att utrota dem är ett av våra mål.
- Så ni har en plan? - Det har vi.
Underbart! Får vi höra den. Er plan, menar jag.
Jag tvivlar att ni kommer förstå komplexiteten och omfattningen av den.
- Jag är duktig på komplexiteter. - Och omfattningar.
Allt ni behöver veta, är att en dag kommer Vålnaderna inte existera mer.
- Allt vi behöver veta? - Jag har viktiga saker att ta hand om.
Ni vill säkert vila och få något att äta.
Vi har ordnat så att ni kan vara här en kortare tid.
Sa han att de andra var arroganta?!
Jag ber om ursäkt om ni tyckte Oberoth var nedlåtande på något vis.
- På alla sätt och vis. - Han har svårt att se er-
- som kapabla till att förstå. - Jaså, hur många doktorsgrader har han?
Niam, en fråga: ditt folk har varit här i tusentals år.
På den tiden har de flesta Uråldriga som vi känner till uppstigit.
- Känner ni till uppstigningen? - Ja.
Faktum är att vi trodde inte att det fanns några kvar...
- att de flesta utvecklats till energi. - Det är sant.
- Är inte ditt folk intresserade? - Uppstigning är målet för många av oss.
Men Oberoth anser att det är för mycket kvar att göra.
Vi måste bli allt som vi kan.
Du håller inte med om det, eller hur?
Era rum ligger den här vägen.
Det måste ha varit ett rejält gräl som gjorde att De Uråldriga raderade-
- all referens om dem i databasen. - Såvida de inte ljuger för oss.
De kanske hittade den här staden på samma sätt som ni hittade Atlantis?
Jag skulle inte bli förvånad. De verkar inte vara speciellt...
- forntidiga i mina ögon. - "Forntidiga"?
Ja. Det var ordet jag sökte.
- Tror du att de vilseleder oss? - Teyla har rätt.
De kan ha hittat staden som den var, och flyttat in.
Jag känner att de döljer något.
Annat än planen att besegra Vålnaderna, menar du?
- Det finns ingen plan. - Nej, det tror inte jag heller.
Varför säga att de har en plan om de inte är så.
De har kommit på ett sätt att gömma sig för resten av galaxen, inklusive Vålnaderna-
-och de vill gå vidare med att fortsätta leva sina liv.
Vilka de än är...
Det är det vi måste ta reda på.
Tack för att ni tog er tid att träffa mig. Jag tror vi kan åstadkomma mer,-
- i ett möte ledare mot ledare. - Vad är det ni vill uppnå?
Att upprätta diplomatiska och handels- relationer mellan vårt folk.
Handel, tror ni verkligen att ni har något av värde att erbjuda oss?
Det kanske vi har, och det finns bara ett sätt att ta reda på det.
Men det finns något ni kan erbjuda oss: Er hjälp i kampen mot Vålnaderna.
Som jag sa tidigare, vi kommer att fortsätta med vår plan när vi vill.
Kan ni dela med er verktygen, så vi kan skydda oss tills dess?
- Verktyg, så som? - Det vi kallar för Nollpunktsmoduler.
De är vår kraftkälla, vi är i ett akut behov av så många ni kan avvara.
Jag antar att där ni bor är av Lanteansk design?
Ja, vi upptäckte den på en av våra resor.
Den var obebodd, så vi satte upp en bas där.
Men som ni vet så kräver sköldarna enorma mängder kraft.
- Var ligger er bosättning? - Den ligger vid den yttre delen av galaxen,-
-i ett område fyllt med kupor, därför behöver vi kraftmodulerna...
Vi kan inte ge er någon kraftmodul. Vårt energibehov kräver alla vi har.
Skulle ni kunna erbjuda er stad som tillflyktsort för mitt folk?
Många av våra medborgare är roade av enstaka besökare,-
- som ni, för en kortare tid. - Men inte ni.
Nej. Och att inhysa ett större antal-
-en längre period är inte att tänka på.
Vi har haft viss framgång i striden mot Vålnader med våra begränsade tillgångar.
- Och med er hjälp så tror jag vi kan... - Jag brukar inte upprepa vad jag säger.
Men ledare till ledare, så säger jag det igen.
Vi kommer eliminera Vålnaderna när vi väljer att göra det.
Bryr ni er inte om hur många av mitt folk som dör innan ni tänker agera?
Ni sa tidigare att era bröders största svaghet var arrogans.
Jag antar att det är ärftligt.
- Jag är ledsen att ni måste åka. - Det är jag med.
- Oberoth kan vara...oresonlig. - Det var inte ordet jag hade i tanken.
- Ouråldrigt? - Inte det heller.
Vi skickar ett meddelande till dig genom porten.
Förhoppningsvis var det här bara en knackig början...
- Sänk era vapen. - Hur mycket lägre vill du ha dem?
Vill du verkligen utmana oss?
Golvet kanske.
- Jag trodde inte ni ville ha oss här? - Det vill jag inte...
-men ni besitter information som jag bara måste ha.
- De här förhandlingarna är dödstråkiga. - Vi måste hitta en väg ut härifrån.
Rodney? Cellen påminner om den vi har.
Finns det något i konstruktionen som kan hjälpa oss att fly?
- Menar du allvar? Det här är en cell. - Ja, jag vet det.
Först måste vi slå ut kraftfältet runt gallren, som vi bara kan komma åt från...
-utsidan?
- Jag har mat med mig till er. - Tack gode Gud, för jag jättehungrig.
Jag kan inte tänka på tom mage.
- Varför hålls vi fångna här? - Oberoth vill prata mer med er,-
-och han litar inte på att ni stannar på era rum.
- Det har han rätt i. - Om han nu vill prata med oss,-
- varför gör han då inte det? - Han kommer göra det. Snart.
Det var snällt. Visst var det snällt?
- Här är en fråga: vilka är ni? - Och säg inte att ni är De Uråldriga.
Vi vet tillräckligt om dem att de inte skulle behandla folk på det här viset.
Jag är ledsen, men så fort Oberoth pratat med er kommer ni bli frisläppta.
Ursäkta, men er trovärdighet försvann när ni låste in oss.
Ni gav oss inget val.
Det gjorde inte ni heller.
Dig tycker vi om, så ta inte det här personligt.
- Vad gör du? - Hindrar jumpern från att kontakta-
-kontrollrummet, ett överraskningsmoment. Slå koden till porten.
- Inga spår efter våra nya vänner? - Ingenting.
Ingen portaktivitet, eller något på långdistanssensorerna.
- Jag tror nog att vi lyckats fly. - Antingen det, eller så väntar de...
-på rätt tillfälle att attackera.
Vi håller vaktstyrkorna i beredskap. Men om de nu kan komma efter oss,-
-så tror jag de hade gjort det redan.
- Hur går det för Rodney med databasen? - Jag går och kollar.
Jag undrar hur många fler falska uråldriga det finns.
Är de som Asurerna, så är det lika bra att vi låter dem vara.
- Hur går det? - Jag har sökt efter Asurer, men...
- Ingenting. - Ingenting.
De Uråldriga ville kanske inte bli påminda om dem?
Även om de raderat allt om Asurerna, så borde det finnas något någonstans...
- Överste. - Fortsätt.
Jag behöver dig och Rodney i kontrollrummet med en gång.
- Kupor! - Hur kom de så nära?
- Varför har vi inte sett dem tidigare? - Jag vet inte, allt verkar fungera.
- Aktivera kamouflaget. - Jag håller på. Kamouflaget aktiverat...
- nu. - De är precis ovanför oss.
- Hur långt härifrån är Daedalus? - Hon ska inte vara här på flera veckor.
Det spelar ingen roll, det är sju skepp. Det finns inget de kan göra.
De skannar efter oss.
- Förhoppningsvis fungerar kamouflaget... - De skjuter mot oss!
Växla till sköldar!
Det går inte, generatorn har blivit träffad.
- De visste precis var de skulle sikta. - Kamouflaget är utslaget!
Vi behöver mer eldkraft. Jag går ner till stolen.
- Fler skepp anländer i systemet. - Hur många fler?
15.
Vi kan inte ta oss an så många, inte utan sköldar.
Lystring, det här är Weir. All personal till portrummet för omedelbar evakuering.
Slå koden till Jorden.
John, vi måste aktivera självförstörelsesystemet.
Vi har förlorat de automatiska systemen. Vi kommer tappa porten när som helst.
Gå, jag detonerar den manuellt.
- Vålnaderna kanske förstör staden åt oss. - Då hade de redan gjort det.
- Om det finns en minsta bit kvar... - Så vet de hur man kommer till Jorden.
Knappa in numret, när du är klar så tryck här, då har du några sekunder kvar.
- Gå. - Nej! Du får inte göra det!
Inte utan slantsingling! Det är inte rätt.
Jag uppskattar erbjudandet! Försvinn nu härifrån!
Gå, allihop!
- Vägen upp är blockerad. - Hur många är kvar där?
Vi vet inte.
Vi tappar kraft! Gå igenom porten!
Vad i helvete hände?
- Vem fan är ni? - De är inga människor.
De är maskiner. De är replikatorer.
Vad är det som händer?
Vad kommer att hända med dem?
Vi har det vi behöver från deras medvetande.
Vi har ingen användning för dem längre.
Att avsluta deras liv är det bästa sättet att fortsätta.
Jag håller inte med. Jag tror vi har mycket att lära från dem.
- Lära oss från dem?! - Ja.
Eller är det din rädsla att det tar död på ditt hopp om uppstigning?
Jag är emot att döda dem, men det handlar om mer än så.
Jag tror inte vi vet hur mycket de lärt sig om det Lanteiska samhället,-
-eller om de fört vidare den kunskapen till andra.
De utgör inget hot mot oss, Oberoth.
Vi ser inget skäl att inte fortsätta studera dem.
Låt dem leva om ni nu önskar det... men jag kommer hålla dig ansvarig.
Mitt huvud håller på att ta livet av mig.
Hur kom vi tillbaka hit?
Vad menar du med, "tillbaka hit"?
Vi stal en jumper, och tog porten till Atlantis.
Det är i alla fall vad jag tror att vi gjorde.
Det är inte vad jag minns.
Jag minns bara att jag var i ett mörkt rum och slogs, man mot man.
De har tydligen skapat olika scenarier för var och en av oss under skanningen...
-troligen för att leta efter information utifrån våra reaktioner.
- Jag tyckte det gick lätt att fly. - Du flydde åtminstone.
Vad gjorde de med dig?
Tortyr...på ett sätt som är för hemskt och intimt att berätta om.
- Som vad? - Jag sa, "för hemskt att berätta om".
Jag fick precis en hemsk tanke.
- Tänk om det fortfarande pågår? - Ja.
Det måste finnas ett sätt att ta reda på det.
- Det där bevisar ingenting. - Det är verkligt, dr McKay.
Ni skannas inte längre.
- Skönt att det bara var hjärnan. - Få mig inte att må illa.
Följ mig.
- Vi är i rymden. - Stjärndriften!
Självklart. Oljudet vi hörde. Med ZPM:erna kan ni flyga staden.
Ja, dr McKay. Titta nu.
Vi är på väg att öppna ett fönster till hyperrymd.
Vart är vi på väg?
Atlantis. Skanningen avslöjade sanningen...
-att Atlantis inte blev förstörd av Vålnaderna som vi trodde.
Ni bosatte er där när ni kom från er ursprungliga planet, Jorden.
- Varför skickar ni oss inte genom porten? - Vi tänker inte ta er till Atlantis.
Vi tänker förstöra den.
Varför?
- Hämnd. - För vad? Dispyten?
De Uråldriga lever inte där längre. Vi är de enda invånarna där.
Det finns ingen dispyt, dr Weir. Bara förräderi.
Om du vill veta sanningen om vilka vi är...
-så ska jag visa dig.
Elizabeth...
Det är okej, Rodney.
De uråldriga, som ni kallar dem...
-började bli desperata i sitt sökande efter nya sätt att besegra Vålnaderna.
De litade på att deras teknologiska överlägsenhet skulle ge dem ett övertag.
Efter ett tag så lyckades de att skapa ett.
Istället för att bygga större vapen, valde de att bygga mindre,-
-mikroskopiska maskiner som var programmerade att förstöra inifrån.
Nanoprober.
De bakade in en ilska i maskinerna, som överträffade deras fiender.
Tekniken var byggd till att kopiera sig själv, för att öka effektiviteten...
-och kopiera sig, gjorde den.
De utvecklades med en sån fart att till och med De Uråldriga blev överraskade.
Maskinen fortsatte att utveckla sig till en mer komplex organism,-
-som till slut utvecklades till den mest effektiva form som de kände till.
Det var så vi kom till.
Vi tog skepnaden av våra skapare, men vi är långt ifrån lika.
Aggressionen fanns kvar, som bränsle till en okontrollerad ilska.
Vi bad dem att ta bort det, men de ville ha ett vapen.
När de lagt in ett direktiv som skulle hindra oss från att någonsin skada dem,-
-så fortsatte de experimentet.
När de insåg att vi inte skulle bli den typ av vapen som de tänkt,-
-beslöt de att avsluta det.
De beslöt att förstöra oss, utan att lämna några spår efter oss.
Tack.
Tydligen gjorde De Uråldriga inte jobbet tillräckligt bra.
Nej. Några lyckades att överleva.
Vilket var allt de behövde för att börja kopiera sig igen.
Det här är illa. De är väldigt lika en AI som SG1 träffade på för flera år sen,-
-som hade utvecklat sig från en liten replikator till mänsklig form.
- De kanske till och med är besläktade. - Jag har läst de rapporterna.
De kunde nästan inte besegra den mänskliga formen av den.
Det var därför jag sa, "det här är illa".
Skillnaden här, är att de försöker efterlikna De Uråldriga.
De har till och med byggt sin egen version av Atlantis.
- Och mer därtill. - Varför gör de så här?
Jag tror de ser De Uråldriga som... föräldrar som förådde dem,-
-och nu ser de människorna som det syskonet som fick all kärlek.
De har väntat på att hämnas sedan dess.
Precis vad vi behöver...fler fiender.
Det här betyder att vi har identifierat rasen som tillverkat nanoviruset,-
- som nästan dödade mig för några år sen. - Den dödade nästan massor av människor.
Kunde ni inte slå ut nanoviruset med en elektromagnetisk puls?
Det var annorlunda. De var individuella nanoiter,-
-lätta att störa med en enkel EM-puls. De här...har utvecklats långt över det,-
-beroende av varandras långt mer komplexa organiska beståndsdelar.
- Mår du bättre nu? - Ja.
Följ mig.
Jag har ett erbjudande till er, något vi alla kan tjäna på.
Innefattar det att rädda Atlantis...
- är vi villiga att lyssna. - Det gör det.
Vi har åstadkommit mycket efter vår återfödelse.
Vi har utvecklats till att ta formen av våra skapare,-
-och byggt en stad mer storslagen än de någonsin uppnådde...
-trots det är vi hindrade att nå en väsentlig del i vår utveckling.
- Ni vill bli upphöjda. - Ja.
Många av oss, som Oberoth, har ingen längtan efter det.
De är nöjda som det är nu.
Men några av oss känner igen det som en civilisation som upphört att utvecklas.
Vi söker vår egen utveckling.
För att efterlikna De Uråldriga och deras ultimata bedrift.
- Trots att de förrådde er? - De är våra skapare,-
-och uppstigande är det sista steget för att bli en av dem.
Ta inte illa upp, men...hur ska ett gäng maskiner kunna göra det?
- Är ni så annorlunda? - Vi är levande människor som andas.
Konstruerade av celler som förbränner energi, genom elektriska impulser...
- Jag sa inte att jag kan upphöjas. - Bortsett den metafysiska debatten,-
-vad vill ni att vi ska göra? Vi är inga upphöjelseexperter.
Vi vet trots det, att döda människor inte är den bästa vägen att komma dit.
Vi förstår det, och vi har gjort allt för att förtränga vår våldsamma natur,-
-men ändå finns det kvar i oss.
Vi tror på det här över allt annat, att det här hindrar oss från uppstigning.
- Vad är det ni söker, terapi? - Vi vill skriva om källkoden, för att-
- ta bort direktivet för aggression. - Vad är det som hindrar er?
De la in spärrar som hindrar oss från att ändra koden själva...
-men du kan göra det.
- Jag? - När vi skannade dig såg vi-
- att du har kunskapen att göra det. - Det var lustigt,-
- allt jag minns är tortyren. - Och vad får vi ut av det?
Vi stoppar de andra från att attackera Atlantis.
- Och hjälper er i kampen mot Vålnaderna. - Har Oberoth gått med på det här?
Hans attack mot Atlantis är ett resultat av programmeringen.
- Kan vi bevisa att den går att ändra... - Så tror du att han ska se ljuset.
Jag kommer göra allt för att försöka övertala honom.
- Varför ska vi lita på dig? - För att vi är villiga att lita på er.
Genom att erbjuda er det här, sätter vi vår existens på spel.
Jag såg det i din empati, dr Weir...
-någon som kan sätta sig in i vår situation.
Hjälp oss... så hjälper vi er.
När det kommer till kritan,-
-så har vi inte mycket att välja på.
Vi närmar oss Atlantis. Vi går snart ur hyperrymd.
- Hur går det, Rodney? - Långsamt.
Vad är det som tar sån tid?
"Vad är det som tar sån tid?"! Vet du vad jag försöker göra här?
Du fick källkoden att stöka runt med.
- Det är så...relativt rätt. - Tack så mycket.
Det är inga leksaksrobotar vi har att göra med.
Det är en komplicerad kod med över tre miljarder bas-sekvenser.
Det är som att bygga om en dubbel DNA-kurva.
- Okej, så, vadå...fem minuter? - Det blir klart när det är klart,-
-att du pressar på kommer inte...
- Vad? - Jag måste sluta. McKay, klart slut.
Rodney, vad är det som händer? Rodney?
- Har du fixat det? - Ja, jag har ändrat källkoden.
Det laddas upp till Niam nu... men jag upptäckte en annan sak också,-
- otroligt smart, måste jag tillägga. - Vadå?
Även om de är separat fungerande varelser,-
-så är baskoden kopplad till en kraftfull subrymdfrekvens.
De uppdateras kollektivt...eller "sammansmältning" som de kallar det.
- Där de utbyter ny information. - Är det så Niam tänker sprida koden?
Exakt. Men när jag jobbade med den,-
-hittade jag ett sätt hur man kan skapa ett "glapp", som på mitt kommando...
- borde frysa dem kortvarigt. - "Borde"?
Okej, kommer. Som att trycka på pausknappen...
- temporärt...tills de kringgår det. - Hur länge?
Jag vet inte. Det var därför jag sa, "kortvarigt".
- Dagar? Timmar? Minuter? - Det kan vara minuter, jag vet inte.
- Det var ju det jag sa till honom! - Tio? Tjugo?
Okej, sju minuter och 31 sekunder. Är du glad nu?
- Nej! Det är inte tillräckligt länge. - Nej? Du ville ha en siffra.
- En större siffra. - Det kan vara mer.
- Eller kortare! - Jag vet inte! Du förstår inte...
Mina herrar, kan ni fokusera.
- Räcker det för att vi ska kunna fly? - Det måste räcka.
Det är ingen större idé att vi lämnar det här stället utan att spränga det.
Hur ska vi göra det?
Det är jag. Vilken överraskning!
Varför åker jag inte på de här uppdragen ensam?
Jag riggar en ZPM till att överladda.
Hur blir det med Niam? Missbrukar vi inte hans förtroende?
Även om han håller sin del av avtalet,-
-är det inte säkert att han kan stoppa Oberoth från att attackera Atlantis.
Vi erbjuder honom att följa med oss, men vi kan inte lämna staden intakt.
- Är du säker på att det kommer gå? - Självklart kommer det gå.
- Varför tar det så lång tid? - Varför måste du alltid...
-jag måste kalibrera frekvensen ordentligt. För när jag fryser dem,-
- så vill jag frysa allihop. - Det vore bra.
Kan jag få avsluta det här nu? Tack så mycket.
Okej...då kör vi om... fem, fyra, tre, två...
- Det fungerade! - Intressant.
Vi borde gå till ZPM-rummet.
- Varför är inte han frusen? - Hans kod är ändrad.
Han kommer att vara så tills nästa sammansmältning.
Vad var det som hände?
- Vad var det där? - Jag tror vi gick ur hyperrymd.
Vi måste röra på oss.
Följ med oss. Jag förklarar på vägen.
Ronon, jag behöver...
Tack.
Vill ni att jag ska följa med er?
Du måste förstå vår situation. Om du inte kan stoppa Oberoth...
Jag sa att jag skulle göra allt jag kunde.
Men kan du lova att du lyckas?
- Våra liv, och vårt folk står på spel. - Ni kopplar ihop er genom subrymd.
Även om du är med oss, så borde du kunna sprida den nya koden till de andra.
Följ med oss, Niam. Uppstigningen är inom räckhåll.
Du kan inte återvända.
- Fan också. - Vad är det?
Jag måste använda alla ZPM:erna, jag hade hoppats få med mig en härifrån.
- Gör vad du kan. Vi har tre min på oss. - Jag har ju sagt att...glöm det.
Jag behöver koden för att ta bort säkerhetsanordningarna.
- Hur blir det med våra vapen? - Ni kan hämta upp dem på vägen.
Nu är du inte så arrogant längre.
McKay!
Kom igen!
- Så mycket för sju och en halv minut! - Det var en uppskattad siffra!
Överste Sheppard!
Ronon, sätt ditt vapen på "dödläge".
- Det är det redan. - Påbörja överladdningen.
Vad? Nej, nej, nej, nej. Inte än. Vi måste ta en jumper härifrån, eller...
- Vi är nästan framme vid hangaren. - Nej, nej, du förstår inte.
Jag vill inte att de ska kunna stoppa det. När jag sätter igång överladdningen,-
- är tiden till explosion så gott som noll. - "Så gott som"?
- Det tar någon sekund att bygga upp kraft. - Hur många sekunder?
- Jag vet inte. - Fem, tio?
- Det är bara en uppskattad siffra. - Vi måste röra på oss.
Påbörja överladdningen. Nu!
- Den här vägen! - Vad var det?
Det är ljudet av en stad som är på väg att explodera! Spring!
Öppna taket, Rodney, det här kommer att bli en kort resa.
- Vänta inte på mig! - Om vi inte kommer ut från hangaren...
Det spelar ingen roll, överladdningen är påbörjad vi håller på att explodera.
- Är taket öppet? - Ja, kör!
Bra jobbat...allihop.
Tack så mycket.
Vad är det för fel?
Det är något som händer.
Vad är det?
De andra på min planet.
De vet vad jag har gjort.
- De återställer mig. - Rodney, gör något!
Det är för sent. De...
Det kommer inte att hålla honom.
Jag är ledsen. Jag har...jag gjorde inte...
Är du okej?
Ja.
- Hur går det? - Fortfarande ingenting.
Antingen har De Uråldriga valt att undanhålla alla uppgifter...
-eller så har de raderat dem från databasen, vilket är mest troligt.
De kanske trodde att de hade utplånat dem.
De ville kanske inte att någon skulle veta att de misslyckats.
Igen, det finns inget mer irriterande än de som vägrar att medge sina misstag.
Så sant!
McKay och Zelenka letar igenom databasen efter mer information.
Men de har inte hittat mycket än... ingenting närmare bestämt.
Replikatorerna har nog redan börjat bygga ett nytt Atlantis.
Nu vet de allt om oss.
Vi slog dem den här gången. Vi kanske skrämde iväg dem?
Ja, kanske det.
Resynck: Xenzai[NEF]
Svensk Text: Mr and Mrs Bilskrot www.Undertexter.se